Murhe pois, neidot
Murhe pois
Ei miehiin saata luottaa
He vannoo noin
Ja tekee näin
Pettymyksen aina tuottaa
Siis itku säästä
Ja irti päästä
Ja ota ilo vastaan
Heitä huolet unholaan
Ja rallattele vaan!
"Laulanetko vielä vain..."
Vielä! Vielä!
"Laulanetko vielä vain
"Sävelin niin raskain?
"Miesten metkut
"Tunnettu on
"Kautta ikiaikain
"Siis itku säästä
"Ja irti päästä
"Ja ota ilo vastaan
"Heitä huolet unholaan
"Ja rallattele vaan"
Hyvä herra...
Näen tästä kirjeestä,
että Aragonian prinssi, Don Pedro, saapuu tänään Messinaan.
Erosin hänestä tuskin kolmen peninkulman päässä.
- Montako miestä sodassa on menetetty? - Ei yhtään maineikasta.
Don Pedro on osoittanut erityistä huomiota
Claudiolle, nuorelle firenzeläiselle.
Hän on tehnyt enemmän kuin sen ikäiseltä odottaisi
ja lampaan hahmossa yltänyt jalopeuran töihin.
Onko signor Siekailematon palannut sodasta vai ei?
- En tunne ketään sen nimistä. - Serkkuni tarkoittaa signor Benediktiä.
Hän on palannut yhtä iloisena kuin aina.
Kuinka monta hän on näissä sodissa tappanut ja syönyt?
Montako hän on tappanut?
- Lupasin syödä ne, jotka hän tappaa. - Hän on kyllä kunnostautunut.
- Hän on kelpo soturi, neiti. - Kelpo soturi neidille.
- Mutta mitä hän on herralle? - Herra herralle. Mies miehelle.
- Kunnon avuja täynnä. - Todellakin.
Täynnä hän on, itseään.
Älkää käsittäkö väärin. Veljeni tytär käy jonkinlaista leikkisotaa
signor Benediktin kanssa. He ottelevat älyllä aina tavatessaan.
Kuka on hänen toverinsa tällä hetkellä? Hänellä on joka kuukausi uusi uskottu.
Hän on enimmäkseen jalon Claudion kanssa.
Taivaan taatto!
Hän tarrautuu nuorukaiseen kuin tauti.
Hän tarttuu uhriinsa helpommin kuin rutto ja vie tältä järjen.
Jumala auttakoon Claudiota.
Hän toipuu Benediktistä vasta luovuttuaan tuhannesta punnasta.
Aion pysyä teidän ystävänänne.
Pysykää, ystävä hyvä.
Sinä et järkeäsi menetä.
En ennen helteistä tammikuuta.
Don Pedro saapuu!
Hyvä signor Leonato, tuletteko vaivaanne vastaan?
Maailman tapa on karttaa kuluja, mutta te etsitte niitä.
Vaiva ei ole tullut talooni teidän hahmossanne.
- Armollinen herra... - Tämä lienee tyttärenne.
Niin hänen äitinsä on vakuuttanut.
- Epäilittekö sitä, koska kysyitte? - En toki, signor Benedikt.
Neiti ei ottaisi isänsä päätä hartioilleen, vaikka hänen näköisensä onkin.
Te vain lörpöttelette, vaikka kukaan ei teistä välitä.
Mitä, rakas neiti lnho?
Yhäkö te elätte?
Voiko inho kuolla, kun sillä on niin sopivaa ravintoa kuin signor Benedikt?
Kohteliaisuuskin muuttuu inhoksi, kun tulette liki.
Kohteliaisuus on siis tuuliviiri. Minua rakastavat kaikki naiset paitsi te.
Kunpa oma sydämeni ei olisi kova. En rakasta ketään.
Se on naisten onni. Heillä olisi vaarallinen kosija kiusana.
Luojan kiitos olen siltä osin kaltaisenne.
Kuuntelen ennemmin koiran haukkua kuin miehen lemmenvaloja.
Pysykääkin kannassanne,
ettei kukaan kunnon mies saa kynsistä kasvoihinsa.
Kynsiminen ei kasvoja pahentaisi, jos ne olisivat kuin teillä.
Mikä oiva papukaijan opettaja!
Ja te puhutte kuin eläin.
Olisipa hevoseni yhtä vikkelä kuin kielenne.
Pitäkää päänne. Minulle riittää.
Te lopetattekin aina kuin koni hölkkänsä.
Tunnen teidät vanhastaan.
Signor Claudio, signor Benedikt, ystäväni Leonato kutsuu teidät vieraikseen.
Viivymme täällä ainakin kuukauden.
Toivotan teidät tervetulleeksi.
Sovittuanne veljenne, prinssin, kanssa osoitan teille nöyrintä kunnioitusta.
Minä kiitän.
En ole monisanainen, mutta kiitän teitä.
- Tahtooko teidän armonne näyttää tietä? - Menkäämme yhdessä.
Benedikt...
Tarkkailitko signor Leonaton tytärtä?
- En tarkkaillut. Katselin kyllä. - Eikö hän olekin siveä neito?
Kysytkö rehellistä mielipidettäni,
vai vastaanko tapani mukaan sen sukupuolen vihollisena?
Puhu vilpittömästi.
Hän on liian matala korkeisiin kehuihin,
liian tumma kirkkaisiin kehuihin ja liian pieni suuriin kehuihin.
Tosin toisenlaisena hän ei olisi soma.
Hän on mitä on, enkä pidä hänestä.
Luulet, että pilailen. Sano suoraan, mitä pidät hänestä.
- Aiotko ostaa hänet, kun kyselet? - Voiko sellaista helmeä ostaa?
Hyvinkin, ja vielä kotelon päälle.
Mutta puhutko nyt vakavissasi?
Minun silmissäni hän on ihanin nainen, jonka olen nähnyt.
Näen vielä silmälasitta, enkä näe samaa.
Jos tuo hänen serkkunsa ei olisi raivotarten riivaama
hän olisi Heroa yhtä paljon kauniimpi kuin toukokuu joulukuuta.
Mutta et kai sinä aio heittäytyä aviomieheksi?
Tuskin uskoisin itseäni,
vaikka olisin toisin vannonutkin,
jos Hero suostuisi vaimokseni.
Tähänkö on tultu?
Enkö enää näe kuusikymmenvuotiasta poikamiestä?
Mitä salaisuuksia teillä on, kun ette tulleet mukaamme?
Mies on rakastunut.
Keneen? Niinhän te kysytte.
- Heroon, Leonaton lyhyeen tyttäreen. - Aamen, jos rakastat häntä.
- Tyttö on sen arvoinen. - Sanotte vain niin.
- Kunniani kautta, puhun totta. - Omantuntoni kautta, minä myös.
Kunnian ja omantunnon kautta, minä myös.
- Tunnen, että rakastan häntä. - Tiedän hänen arvonsa.
Minä en tunne enkä tiedä, miten hän on rakastamisen arvoinen.
Sen uskon vuoksi menen vaikka roviolle.
Oletkin paatunut kerettiläinen, kauneuden halveksija.
Kiitän naista siitä, että hän synnytti minut.
Siitä, että hän minut kasvatti, kiitän häntä yhtä lailla.
Mutta että ripustaisin jahtitorveni näkymättömään hihnaan,
sitä eivät naiset voi vaatia.
Minä pysyn naimattomana.
Vielä minä näen sinut kalpeana rakkaudesta.
Vihasta, taudista tai nälästä, mutta ette rakkaudesta.
No, se aika tulee vielä,
"ett' ikeen alle villi härkä taipuu".
Jos järkevä Benedikt tekee niin,
pankaa härän sarvet minun otsaani
ja yhtä suurin kirjaimin kuin vuokrahevosia kaupataan
antakaa kirjoittaa kylttiin: "Tässä on Benedikt, se nainut mies."
Benedikt, mene Leonaton luo.
Sano hänelle, että tulen kyllä hänen mainioon illallispöytäänsä.
Tutki omaatuntoasi.
Nyt jätän teidät.
Onko Leonatolla poikaa?
Ei muuta perijää kuin Hero.
Ajatteletko häntä, Claudio?
Kun aloititte nyt päättyneen sodan,
näin hänet soturin silmin ja pidin näkemästäni.
Mutta edessä oli raaka tehtävä, eikä lempi saanut kasvaa.
Mutta nyt...
Olen palannut, ja sotatuumat ovat väistyneet.
Niiden sijaan ovat tulleet ihanat tunteet.
Ne kuiskivat, kuinka viehkeä nuori Hero on.
Ne sanovat...
...että jo ennen sotaa miellyin häneen.
Olet kuin kaikki rakastavat. Uuvutat kuulijasi sanojen tulvalla.
Jos rakastat Heroa, iloitse siitä!
Puhun hänen sekä isän kanssa, ja sinä saat hänet.
Tänä iltana on naamiaiset.
Pukeudun valepukuun ja sanon Herolle, että olen Claudio.
Avaan hänelle sydämeni ja vangitsen hänen huomionsa
lemmensanojeni valtavalla voimalla.
Sitten puhun hänen isälleen, ja kaiken päätteeksi
tyttö on sinun.
Käykäämme heti toimeen.
Mitä ihmettä, prinssi?
Miksi on mielenne noin ylen määrin synkkä?
Siksi, että minulla on niin ylen määrin syytä siihen.
Siksi on synkkyyteni määrää vailla.
Kuulisitte järkeänne.
Jos sitä kuulisinkin,
mitä siunausta siitä olisi?
En voi salata sitä, mitä olen.
Minun täytyy olla synkkä, kun siihen on syytä,
syödä, kun on nälkä, välittämättä muiden mielistä,
nukkua, kun on uni, toisten toimia miettimättä,
nauraa, kun olen iloinen,
muiden mielipiteistä piittaamatta.
Kyllä, mutta sitä ei pitäisi tuoda noin näkyviin,
ennen kuin sen voi tehdä joutumatta pulaan.
Olette riidellyt veljenne kanssa.
Hän on vasta ottanut teidät armoonsa.
Se tila ei jää pysyväksi, jollette itse auta asiaa.
Olen ennemmin orjantappurana aidassa kuin ruusuna hänen armossaan.
Vaikkei voida sanoa, että olen kunnon mies
ei voida kieltää, että olen rehti konna.
Jos voisin, minä purisin.
Jos minä olisin vapaa, tekisin tahtoni mukaan.
Siihen asti suo minun olla, mikä olen,
äläkä koeta muuttaa minua.
Borachio! Mitä uutta?
Voin kertoa, että suunnitteilla on naimakauppa.
Olisiko siinä pohjaa koiruuksille?
Kyseessä on veljenne oikea käsi.
- Kuka? Tuo erinomainen Claudioko? - Juuri hän.
- Miten sait tietää tästä? - Kuulin sovittavan,
että prinssi kosiskelee Heroa itselleen, ja kun on hänet saanut,
antaa hänet Claudiolle.
Toimikaamme heti!
Tuosta saa suuttumukseni ravintoa.
Se nuori tulokas saa kaiken kunnian kukistumisestani.
Jos voin millään tavoin kiusata häntä, olen kaikin tavoin onnellinen.
Tahdotteko auttaa minua?
Hamaan kuolemaan, herrani.
- Mennäänkö katsomaan, mitä voi tehdä? - Kuten käskette, herra.
- Eikö kreivi Juan ollut täällä illallisella? - En nähnyt häntä.
Kuinka happamalta hän näyttääkään! Saan hänestä närästystä.
Hän on hyvin synkkämielinen.
Hänen ja Benediktin välimuoto olisi oivallinen mies.
Toinen on kuin kuva, ei sano mitään,
ja toinen on kuin armollisen rouvan vanhin poika, palpattaa yhtenään.
Siis puoli signor Benediktin kieltä kreivi Juanin suussa,
ja puolet kreivi Juanin synkkyyttä signor Benediktin kasvoissa...
Ja kauniit sääret!
Ja somat jalat, setä, ja kyllin rahaa kukkarossa.
Sellainen mies valloittaisi vaikka minkä naisen,
jos vain voittaisi hänen suosionsa.
Tyttö, sinä et koskaan saa miestä, jos olet noin paha suustasi.
En voisi sietää parrakasta miestä. Parempi karvasäkki pään alla.
Voithan saada parrattoman miehen.
Pukisinko hänet vaatteisiini ja tekisin hänestä kamarineitoni?
Parrakas mies on enemmän kuin poika, mutta parraton on vähemmän kuin mies.
Edellinen ei ole minua varten, enkä minä ole jälkimmäistä varten.
Hän on kirotun häijy!
- Menetkö siis hornaan? - En, portille vain.
Siinä paholainen sarvineen kohtaa minut ja sanoo:
"Mene taivaaseen, Beatrice, taivaaseen. Täällä ei ole sijaa neitsyille."
Siis suoraa päätä Pietarin tykö.
Hän näyttää minulle, missä poikamiehet istuvat,
ja siellä me elämme niin iloisina kuin päivä on pitkä.
Toivottavasti sinä, tyttöseni, kuuntelet isääsi.
Serkkuni velvollisuus on niiata ja sanoa: "Niin kuin te tahdotte, isä."
Mutta sen pitää olla komea mies.
Muuten sanot: "Niin kuin minä tahdon, isä."
Muista, tyttäreni, mitä olen sanonut.
Jos prinssi kosii sinua, tiedät, mitä vastata.
Toivottavasti näen sinut vielä miehellisenä.
Ei ennen kuin Jumala tekee miehet muusta aineesta kuin maasta.
Sinä katselet asioita kierosti.
Minulla on hyvät silmät. Näen kirkon keskellä päivää.
Juhlavieraat tulevat!
Neiti, suvaitsetteko kävellä ihailijanne kanssa?
Tunnen teidät kyllä. Olette signor Antonio.
En todellakaan.
Tunnen teidät vaappuvasta päästänne.
En totisesti ole.
Luuletteko, etten tunnista sukkelaa älyänne?
Voiko hyve pysyä piilossa?
Olette kuin olettekin hän. Hengen lahjat pyrkivät ilmi, ja sillä hyvä.
- Tahtoisin, että rakastaisitte minua. - Minä en.
- Minussa on paljon huonoja puolia. - Kuten?
Luen rukoukseni ääneen.
Ettekö sano, kuka sen teille sanoi?
En.
- Ettekö sano, kuka olette? - En nyt.
Minä siis olen kopea
ja ammennan sukkeluuteni hauskoista kirjoista.
- Signor Benedikt on sanonut tuon. - Kuka hän on?
- Tunnette hänet varmasti. - En tunne, uskokaa pois.
- Eikö hän ole naurattanut teitä? - Sanokaa toki, kuka hän on.
Hän on prinssin hovinarri.
Sangen typerä hölmö.
Hän osaa ainoastaan keksiä mahdottomia parjauksia.
Vain rentut ihailevat häntä, sillä hän huvittaa ja suututtaa ihmisiä.
He nauravat hänelle ja pieksävät häntä.
Hän on varmasti näillä vesillä.
Tahtoisin yhdyttää hänet.
Jos keksin tuon herran, kerron hänelle, mitä sanoitte.
Tehkää se.
- Seuratkaamme johtajia. - Kaikessa, mikä on hyvää.
- Olettehan signor Benedikt? - Sehän minä.
Olette veljeni läheinen ystävä.
Hän on Heron lumoissa, mutta tyttö ei ole hänen säätyisensä.
Mistä tiedätte, että hän rakastaa Heroa?
Kuulin hänen vannovan rakkauttaan.
Hän vannoi naivansa tytön vielä tänään.
Tulkaa, käydään pöytään.
Vastasin Benediktinä,
mutta Claudiona kuulin pahat uutiset.
Niin se on.
Prinssi kosii itselleen!
Kaikessa muussa ystävyys kestää
paitsi lemmen toimissa ja askareissa.
Siitä seikasta riittää todisteita, mutten osannut sitä varoa.
Hyvästi, Hero!
Kreivi Claudio! Tule kanssani.
- Minne? - Omia asioitasi hoitamaan.
- Prinssi on siepannut Heron. - Onnea vain hänelle.
Olisiko uskonut, että prinssi tekisi mokoman tempun?
- Anna minun olla. - Voi haavoitettua lintuparkaa!
Mutta että neiti Beatrice tunsi minut eikä kuitenkaan tuntenut.
Vai prinssin narri...
En toki ole sellaisessa maineessa.
Beatricen katkera mieli
vain tahtoo saattaa minut siihen huutoon.
Vielä minä hänelle kostan.
Signor, missä on kreivi?
Tapasin hänet alakuloisena kuin havumaja yrttitarhassa.
Sanoin hänelle luullakseni totuuden,
että teidän armonne on päässyt tämän neidon suosioon.
Neiti Beatricella on jotain hampaankolossa.
Herra, joka tanssitti häntä, kertoi sinun loukanneen häntä kovin.
Hän kohteli minua kovemmin kuin pölkkykään kestäisi!
Hän luuli minua toiseksi ja sanoi, että olen prinssin hovinarri
ja tylsempi kuin sakea sumusää.
Päälleni sateli ivaa mahdottomalla vauhdilla.
Olin kuin mikäkin maalitaulu, johon koko armeija ampuu.
Hänen suustaan tulee tikareita, ja joka sana pistää.
Jos hänen hengityksensä olisi yhtä kauheaa kuin puheensa,
hän levittäisi ruttoa Pohjantähteen asti.
Totisesti, meteli, kauhu ja sekasorto seuraavat häntä.
Tuossa hän tuleekin.
Lähettäkää minut maailman ääriin.
Menen vaikka Antipodeihin halvimmalle asialle, mikä mieleenne juohtuu.
Tuon teille karvan suurkaanin parrasta,
menen lähettilääksi pygmien luo,
ennemmin kuin vaihdan kolmea sanaa tuon harpyijan kanssa!
Eikö teillä ole minulle tointa?
Vain pyyntö saada nauttia seurastasi.
Tämä ruoka ei maistu minulle.
En voi sietää pippuroitua kieltä.
Neiti, te menetitte signor Benediktin sydämen.
Tosiaan, armollinen prinssi.
Hän lainasi sen minulle hetkeksi,
ja annoin hänelle korkoa lainasta.
Kaksi sydäntä yksinäisen sijaan.
Kerran hän voitti sen minulta väärällä pelillä.
Siksi voi hyvin sanoa, että menetin sen.
Olette masentanut hänet, hyvä neiti.
Niinpä en salli hänen tehdä sitä minulle.
Silloin olisin narrien äiti.
Tässä on kreivi Claudio, jonka pyysitte hakemaan.
- Kreivi, miksi olet surullinen? - En ole surullinen.
- Sairasko sitten? - En sairaskaan.
Kreivi ei ole surullinen eikä sairas mutta ei iloinen eikä tervekään.
Hän on makea kuin appelsiini ja hieman mustasukkaisen oloinen.
Taidattepa olla oikeassa,
vaikka vannon, että hänen luulonsa on väärä.
Tässä, Claudio.
Olen kosinut sinun nimissäsi.
Kaunis Hero on sinun.
Olen saanut hänen isänsä suostumuksen.
Määrää vain hääpäivä, ja Jumala siunatkoon ilosi.
Ottakaa tyttäreni ja omaisuuteni hänen kanssaan.
Hänen armonsa valmisti kaupat, ja taivaan armo sanokoon siihen aamenen.
Puhukaa, kreivi. On teidän vuoronne.
Vaikeneminen on paras ilon julistaja.
En olisi suuresti onnellinen, jos voisin sanoa, kuinka suuresti.
Neiti, niin kuin te olette minun,
niin olen minä teidän.
Puhu, serkku.
Tai jos et voi, paina suukko hänen huulilleen, ettei hänkään voi puhua.
Toden totta, neiti, teillä on hilpeä sydän.
Kiitos sille pikku hupsulle.
Se pysyy huolista tuulen alla.
Serkkuni kuiskaa, että mies on hänen sydämessään.
Niin tekeekin, serkku.
Voi näitä naimakauppoja!
Niin lähtevät kaikki paitsi minä, ja minä olen päivän paahtama.
Saan istua nurkassa ja voihkia miehen perään.
Minä hankin teille miehen.
Mieluummin ottaisin jonkun isänne hankkiman.
Eikö teidän armollanne ole näköistään veljeä?
Isänne on hankkinut mainioita miehiä, jos heitä vain tapaisi.
Otatteko minut, neiti?
En, hyvä prinssi.
Paitsi jos saan toisen arkipäiviksi.
Olette liian kallis pitää joka päivä.
Suokaa anteeksi.
Synnyin puhumaan hulluja enkä lainkaan asiaa.
Vaitiolonne vasta harmittaakin minua. Hilpeys sopii teille.
Synnyitte varmasti hilpeällä hetkellä.
En toki. Äitini itki.
Mutta juuri silloin sattui tähti tanssimaan,
ja sen alla minä synnyin.
Serkut...
Jumala suokoon teille onnea!
Todellakin, hilpeähenkinen neito.
Hänessä ei ole juuri raskasmielisyyttä.
Hän ei ole totinen edes nukkuessaan.
Tyttäreni sanoo,
että hän voi nähdä unta onnettomuudesta ja herätä omaan nauruunsa.
Hän ei kestä puhettakaan aviomiehestä.
- Ei ollenkaan. - Hän olisi mainio vaimo Benediktille.
Hehän puhuisivat toisensa hulluiksi jo viikossa.
- Milloin menette vihille? - Huomenna.
Ei ennen kuin maanantaina, tästä päivästä viikon päästä.
Siltikin on liian vähän aikaa valmisteluihin.
Aika ei tule käymään pitkäksi.
Aion tällä välin toimittaa yhden Herkuleen urotyön.
Saatan Benediktin ja Beatricen rakastumaan toisiinsa.
Tahdon tehdä heistä parin
ja onnistun varmasti, jos autatte minua neuvojeni mukaan.
Olen valmis, vaikka se tietäisi kymmentä unetonta yötä.
- Minä myös. - Entä te, ihana Hero?
Teen kaikkeni säädyllisyyden rajoissa, jotta serkku saa hyvän miehen.
Jos me onnistumme, Cupido ei ole enää mikään jousimies,
vaan me olemme varsinaiset lemmenjumalat.
Tulkaa, niin esitän teille tuumani.
On se kumma,
että vaikka mies näkee muiden rakastuneiden höperyyden
ja vaikka hän on nauranut heidän hullutuksilleen,
hän rakastuu silti itse ja joutuu oman pilkkansa kohteeksi!
Sellainen mies Claudio on.
Muistan hyvin, kun hän kuunteli vain rumpua ja torvea.
Nyt hän tahtoo kuulla vain tamburiinia ja huilua.
Hän käveli kymmenen peninkulmaa nähdäkseen komean asevarustuksen.
Nyt hän valvoo kymmenen yötä suunnitellen uuden röijynsä kuosia.
Ennen hän puhui suoraan kuin kunnon mies ja sotilas.
Nyt hän on ruvennut sanojansa seulomaan.
Hänen puheensa on kuin notkuva juhlapöytä
täynnä outoja antimia.
Voisinko minä muuttua niin? Kuka tietää? En usko.
En mene vannomaan, ettei rakkaus muuta minua osteriksi,
mutta sen vannon, että ennen muutun osteriksi kuin tuollaiseksi narriksi.
Yksi nainen on kaunis, eikä se minua liikuta.
Toinen on viisas, kolmas siveä, eikä sekään minua liikuta.
Ennen kuin kaikki hyveet yhtyvät samassa naisessa, en pidä hyvänä yhtäkään.
Rikas hänen pitää tietenkin olla.
Viisas, tai en huoli häntä. Siveä, tai en koske häneen.
Kaunis, tai en häneen katsokaan.
Lempeä, tai pysyköön kaukana minusta.
Sävykäs puheissaan ja taitava soittaja...
Hiukset olkoot...
...minkä väriset Jumala tahtoo.
Prinssi ja monsieur Lempi!
Menen piiloon.
- Näetkö, missä Benedikt piileksii? - Näen hyvinkin.
Balthasar, laula laulusi vielä kerran.
Ah, jumalalliset sävelet!
Hänen sielunsa on haltioissaan.
On se kumma, että lampaan suolet voivat kiskoa ihmisen sielun ruumiista.
Murhe pois, neidot Murhe pois
Ei miehiin saata luottaa
He vannoo noin
Ja tekee näin
Pettymyksen aina tuottaa
Siis itku säästä Ja irti päästä
Ja ota ilo vastaan
Heitä huolet unholaan
Ja rallattele vaan
Laulanetko vielä vain
Sävelin niin raskain?
Miesten metkut tunnettu on
Kautta ikiaikain
Siis itku säästä Ja irti päästä
Ja ota ilo vastaan
Heitä huolet unholaan
Ja rallattele vaan
Totisesti hyvä laulu.
- Ja huono laulaja, armollinen herra. - Laulat kyllä oikein hyvin.
Jos hän olisi koira ja olisi ulvonut noin, hänet olisi hirtetty.
Tulkaa tänne, Leonato! Mitä kerroittekaan juuri?
Onko veljenne tytär Beatrice rakastunut signor Benediktiin?
En olisi uskonut, että se neiti voi rakastaa ketään.
En minäkään. lhmeellisintä on, että hän palvoo signor Benediktiä,
jota hän on aina näyttänyt suorastaan inhoavan.
Onko se mahdollista?
Kenties hän teeskentelee.
Luultavasti.
Voi luoja! Vai teeskentelee?
Intohimoa ei olekaan ikinä teeskennelty niin vakuuttavasti
kuin hän sen tekee.
Niinkö?
Mitä intohimon oireita hän osoittaa?
Syötti koukkuun! Kala käy pyydykseen.
Mitäkö oireita?
- Tyttäreni kertoi teille. - Niin teki.
Kertokaa te.
Te hämmästytätte minua!
Pitäisin tätä kujeena, ellei tuo harmaaparta sitä puhuisi.
- Onko hän näyttänyt tunteitaan? - Hän vannoo ettei tee sitä.
Se raastaa häntä. Hän nousee kymmeniä kertoja yössä
ja kirjoittaa arkin täyteen.
Sitten hän lankeaa polvilleen
ja itkee, nyyhkii ja lyö rintaansa,
repii hiuksiaan ja sadattelee: "Oi armas Benedikt!"
"Luoja, anna kärsivällisyyttä!"
Niin hän tekee. Tyttäreni on kertonut.
Tyttäreni pelkää, että hän vielä epätoivoissaan tekee itselleen tuhoja.
Se on aivan totta.
- Benediktin pitäisi saada tietää. - Mitä varten?
- Hän vain kiusaisi naisparkaa enemmän. - Sääliksi käy.
Kertokaa silti Benediktille ja kuulkaa, mitä hän sanoo.
Seuraisiko siitä hyvää?
Hero sanoo, että Beatrice kuolee, jos Benedikt ei rakasta häntä,
hän kuolee ennen kuin näyttää tunteensa, ja hän kuolee, jos Benedikt kosii.
Jos hän näyttäisi tunteensa, Benedikt ehkä pilkkaisi niitä,
sillä siinä on ylimielinen mies.
Minä pidän Benediktistä
ja toivoisin, että hän tutkisi itseään nöyrästi
nähdäkseen, miten kelvoton hän on niin hienolle naiselle.
Menkäämme, prinssi. Päivällinen on valmis.
Jos hän ei hullaannu tyttöön, niin en enää luota todennäköisyyksiin.
Virittäkäämme sama paula neidille. Sen saa tehdä tyttärenne kamarineitoineen.
Beatrice saa hakea hänet päivälliselle.
Tämä ei voi olla jekku.
Keskustelu käytiin vakavaan sävyyn.
He ovat kuulleet kaiken Herolta.
Rakastaa minua!
Tunteeseen on vastattava.
Kuulen jo, mitä minusta sanotaan.
Että tulen kopeaksi, jos huomaan hänen tunteensa.
Ja että hän ennen kuolee kuin näyttää ihastuksen merkkiäkään.
En aikonut ikinä mennä vihille.
Kopeaksi ei minua sanota. Onnellinen se, joka tietää virheensä
ja voi parantaa tapansa.
Neiti on kaunis. Se on totta. Ja hyveellinen. Sitä en kiistä.
Ja älykäs, vaikka rakastaakin minua. Se ei todista älystä,
mutta ei toki tyhmyydestäkään,
sillä minä tulen hurjasti rakastumaan häneen!
Saatan kyllä saada pilkkaa osakseni,
koska olen pauhannut avioliittoa vastaan niin kauan.
Mutta voihan maku muuttua.
Nuorena rakastaa ruokaa, jota vanhana ei kestä.
Voivatko ne pilkkapuheet ja aivojen paperikuulat
pelottaa miehen muuttamaan mieltään?
Eivät!
Maailma on kansoitettava!
Kun sanoin, että kuolen poikamiehenä,
en uskonut eläväni siihen asti, että menen naimisiin.
Beatrice tulee.
Kautta päivän kirkkauden! Hän on kaunis.
Huomaanpa hänessä jo merkkejä lemmestä.
Vasten tahtoani minut lähetettiin pyytämään teidät päivälliselle.
Kaunis Beatrice! Kiitän teitä vaivannäöstä.
Vaiva ei ollut suurempi kuin teidän vaivanne kiittäessänne.
Muuten en olisi tullutkaan.
Tuottiko tehtävä teille siis iloa?
Kyllä, niin paljon kuin veitsen kärkeen mahtuu.
Eikö teillä ole ruokahalua? Hyvästi sitten.
"Vasten tahtoani minut lähetettiin pyytämään teidät päivälliselle."
Siinä on kaksinainen merkitys.
Oletko varma, että Benedikt rakastaa Beatricea?
Niin prinssi ja sulhaseni sanovat.
- Pyysivätkö he kertomaan sen hänelle? - Kyllä pyysivät.
Mutta minä kehotin neuvomaan Benediktiä voittamaan halunsa.
Eikö hän ansaitse niin onnellista aviovuodetta kuin Beatrice voi antaa?
Toki hän ansaitsee kaiken, minkä miehelle voi suoda.
Mutta sen kovempaa sydäntä ei olekaan kuin Beatricella.
Iva ja ylenkatse kipinöivät hänen silmissään.
Hän pitää älyään niin suurena, että kaikki muu on hänelle halpaa.
- Hän ei voi rakastaa. - Voi toki.
Puhu hänelle. Kuule, mitä hän sanoo.
Ennemmin neuvon Benediktiä vastustamaan tunteitaan.
Se olisi väärin serkkuasi kohtaan.
Ei niin älykäs neito voi toimia niin vastoin järkeä,
että torjuisi moisen miehen kuin Benedikt.
Hänelle ei ole vertaa ltaliassa, Claudiota lukuun ottamatta.
- Milloin häänne ovat? - Huomenna!
Ansaan meni, olen varma. Me onnistuimme!
Niin, rakkaus pitää puoliaan.
Se milloin paulaa käyttää, milloin nuoliaan.
Korviani polttaa!
Noinko minua moititaan ivasta ja korskeudesta?
Pois ylimielisyys ja nuoren neidon ylpeys!
Niillä harvoin kiitosta voitetaan.
Benedikt, rakasta vain!
Minä vastaan tunteisiisi.
Kesytän villin sydämeni sinun käteesi.
Jos sinä rakastat minua, pyhä liitto saa meidät yhdistää.
Muut sanovat, että sinä ansaitset sen.
Minä tiesin sen jo entuudestaan!
Oletteko kelpo miehiä?
Teidät on valittu prinssin vahdiksi.
Teidän on pysäytettävä kaikki prinssin nimessä.
Entä jos joku ei tahdo pysähtyä?
Sitten annatte hänen mennä.
Jos hän ei pysähdy, kun käsketään, hän ei ole prinssin alamaisia.
Oikein. Ja muihin kuin prinssin alamaisiin ei pidä sotkeentua.
Ette saa meluta kaduilla.
Parempi nukkua kuin jaaritella.
Puhutte kuin vanha...
...ja hätäilemätön vartija.
Sillä mitä pahaa nukkumisessa olisi?
Jos tapaatte varkaan,
voitte viran puolesta epäillä,
ettei hän ole kunnon mies.
Mitä sen sorttisiin miehiin tulee,
mitä kauempana pysytte heistä,
sen suurempi on teidän rehellisyytenne.
Teillä on aina ollut laupiaan miehen maine.
Totisesti, en hirttäisi koiraakaan ehdoin tahdoin,
saati ihmistä, jossa on hivenkin rehellisyyttä.
Se on vissi.
No niin, herrat...
Hyvää yötä.
Jos mitään tärkeää tapahtuu, kutsukaa minua.
Tule, toveri.
Tiedämme tehtävämme.
Istumme tässä kello kahteen.
Sananen vielä! Pitäkää vahtia signor Leonaton ovella.
Siellä on huomenna häät ja tänään kova hälinä.
Adieu...
Tehkää hyvin ja olkaa valppaat.
Se on totta. Kreivi Claudio nai Leonaton tyttären.
Minä voin panna mutkan matkaan.
Joka mutka, joka este on minulle helpotus.
Olen sairas vihasta.
Kaikki, mikä vaikeuttaa hänen aikeitaan, on minulle mieleen.
- Miten voit estää liiton? - En rehellisesti,
mutta niin, ettei epärehellisyyttä huomata.
- Kerro lyhyesti, miten. - Olen kertonut,
että olen Margaretan, Heron kamarineidon, suosiossa.
Muistan.
Voin käskeä hänen katsoa milloin tahansa neidin ikkunasta.
Miten se koituisi tämän liiton surmaksi?
Sen juonen te saatte itse punoa.
Jalot miehet!
En ole enää se, mikä olin ennen.
Olen samaa mieltä. Näytät surullisemmalta.
Hän lienee rakastunut.
Signor, tulkaa. Sanoisin muutaman viisaan sanan,
joita noiden tolvanain ei pidä kuulla.
Hän aikoo anoa Beatricen kättä!
- Jumalan rauhaa, herrani ja veljeni. - Iltaa, veliseni.
- Tahtoisin puhua kanssanne. - Kahdenko?
Kreivi Claudio saa kuulla. Asiani koskee häntä.
Mikä asiasi on?
Luulette, etten ole ystävänne.
Se nähdään jäljestä päin. Luulonne muuttuu, kun kuulette asiani.
- Aiotteko mennä vihille huomenna? - Tiedät, että hän aikoo.
En tiedä, kun hän saa tietää, mitä minä tiedän.
Hero! Hero!
Neiti on uskoton. Jos rakastatte häntä vielä, naikaa hänet,
mutta parempi olisi kunniallenne, jos muuttaisitte mielenne.
Conrad!
Conrad, etkö kuule?
- Tässä olen, kyynärpäässäsi kiinni. - Ihmekö sitten, että sitä syyhytti.
Tuohon vastaan toiste.
- Jatka nyt vain tarinaasi. - Istu lähemmäs.
- Kavallusta, miehet! - Tunnen hänet!
Olen tänä yönä riiannut Margaretaa,
Heron kamarineitoa,
ja kutsunut häntä Heroksi.
Ensin piti kuitenkin kertoa, että prinssi ja Claudio
herrani Don Juanin puijaamina
näkivät tämän hellän tapaamisen.
Luulivatko he Margaretaa Heroksi?
Kyllä, ja Claudio marssi vihoissaan tiehensä.
Prinssin nimessä, seis!
Kutsu tänne oikea konstaapeli.
On paljastunut vaarallisin irstaus, mistä on koskaan kuultu.
- Hyvät herrat! - Vaiti!
Tuolla, herra.
- Mitä tahdotte minusta, toverit? - Teidän armonne, tänä yönä
vahtimme vangitsi pari Messinan pahinta heittiötä.
Hyvä vanhus...
Hän se lörpöttelee. Kun vanhuus tulee, järki menee.
Hyvin sanottu, toveri.
Jumala on hyvä. Kun kaksi on ratsun selässä, toisen on istuttava takana.
Kaikki eivät ole samanlaisia.
- Hän ei tosiaan ole teidän veroisenne. - Luojan lahjoja.
- Olette vaivalloisia, toverit. - Jos niin tahdotte sanoa.
Olemme herttuaraukan palvelijoita.
Mutta jos olisin niin vaivalloinen kuin kuningas,
niin soisin sen kaiken kyllä teille.
Kaiken vaivalloisuutenne minulleko?
Tahtoisin mielelläni tietää, mitä asiaa teillä on.
Vahtimme siis vangitsivat kaksi epäilyttävää henkilöä.
Soisimme, että kuulustelisitte heitä.
Kuulustelkaa itse ja tuokaa pöytäkirja minulle.
Minulla on kova kiire, niin kuin saatatte nähdä.
Juokaa lasi viiniä, ennen kuin menette.
Meidän on tutkittava ne miehet.
Tavataan tyrmässä.
Tahdotteko vihkiä tämän naisen?
En.
Siis naida hänet. Te vihitte.
Neiti, tahdotteko mennä naimisiin kreivin kanssa?
Tahdon.
Jos tiedätte mitään estettä vihkimiselle,
kehotan teitä kertomaan sen.
- Tiedätkö sinä, Hero? - En, herrani.
- Entä te, kreivi? - Rohkenen sanoa, että ei.
Odottakaa, pappi.
Isä, vapaasti ja pakottako
- soitte minulle tyttärenne? - Niin kuin luoja soi hänet minulle.
Mitä minä voin antaa
tämän kalliin lahjan vastalahjaksi?
Et mitään, ellet anna häntä takaisin.
Opetatte minulle jaloa kiitollisuutta.
Tässä. Saatte hänet takaisin!
Älkää antako ystävällenne mätää hedelmää.
Hänen kunniansa on pelkkää kuorta.
Kuinka kainosti hän punastuu! Eikö uskoisikin, kun häntä katsoo,
että hän on neitsyt? Vaan ei ole!
- Hän tuntee hekuman hehkun! - Mitä tarkoitatte?
En nai häntä. En sido sieluani porttoon!
Ei!
Kreivi hyvä, jos te itse
viekoitellen voititte vastustuksen ja saitte neitsyen lankeamaan...
Ei, Leonato!
En lausunut yhtään julkeata sanaa!
Kuin veli sisarelle
osoitin vain häveliäisyyttä ja puhdasta lempeä.
Olenko minä osoittanut muuta?
Näytit olevan kirkas kuin Diana,
mutta olet riettaampi kuin Venus...
Menkää pois!
...tai nuo irstaat elukat, jotka antautuvat aistien hurmaan!
Oletteko terve, kun noin hourailette?
- Miksi vaikenette? - Mitä sanoisin?
Häpeän, kun liitin hyvän ystäväni julkiporttoon.
Ketä miestä puhuttelit viime yönä
ikkunassasi kello kahdentoista jälkeen?
En puhutellut ketään siihen aikaan.
Te ette ole neitsyt. Leonato, valitan, että joudutte kuulemaan tämän.
Kautta kunniani, minä, veljeni ja loukattu kreivi näimme hänen
ja kuulimme hänen viime yönä
puhuvan jonkun roikaleen kanssa. Se konna
tunnusti itse heidän tuhannet salaiset tapaamisensa.
Mennään. Kun tämä tuli ilmi, hänen henkensä sammui.
Miksi vaivut maahan, serkku?
Eikö kukaan voi iskeä tikaria minuun?
Hero, älä enää avaa silmiäsi!
Voi minua, kun sain vain yhden lapsen.
Miksi tämän yhden?
Miksi olitkaan silmissäni rakas?
- Hän on pudonnut sysimustaan kuoppaan. - Rauhoittukaa.
Olen niin ihmeissäni, että olen sanaton.
- Serkkuani parjataan syyttä! - Nukuitteko hänen vieressään?
En viime yönä. Sitä ennen kyllä koko vuoden.
Se vahvistaa asian!
Valehtelisivatko prinssit ja Claudio?
Ei, tulkaa pois. Hän kuolkoon!
Kuulkaa nyt!
Kuka on se mies, josta teitä syytetään?
Syyttäjäni tietävät sen, minä en.
Outo erehdys on pettänyt prinssit.
Kaksi heistä on kunnon miehiä.
Jos heitä on harhautettu, se on bastardi Juanin työtä.
Jos tämä on valhetta, julkein heistä saa tuntea sen nahoissaan.
Sallikaa minun neuvoa teitä.
Prinssit luulivat neitiä kuolleeksi.
Pitäkää hänet jonkin aikaa piilossa
ja julistakaa hänet kuolleeksi.
Ja mitä sitten?
Se, että hän kuoli syytteen kuultuaan,
herättää kaikissa surun ja säälin.
Kun Claudio kuulee, että hänen sanansa surmasivat neidin,
niin tämän kuva kaikessa suloudessaan hiipii hänen mieleensä.
Ja kaikki neidissä näyttää hänestä ihanammalta
kuin konsanaan neidin eläessä.
Silloin hän suree ja toivoo, ettei olisi koskaan häntä syyttänyt.
Leonato, uskokaa pappia.
Tässä tuskan virrassa tartun ohuimpaankin oksaan.
Hyvä niin. Lähtekäämme.
Tulkaa, neiti.
Kuolkaa, jotta eläisitte.
Tämä hääpäivä vain lykkääntyy.
Malttia ja kestävyyttä.
Oletteko itkenyt koko ajan?
Olen.
- Ja itken vielä kauan. - Sitä minä en tahdo.
- Teenkin sen omasta tahdostani. - Serkullenne tehtiin vääryyttä.
Mitä antaisinkaan sille, joka hankkisi hänelle oikeutta!
- Onko keinoa tehdä niin? - On suora keino, vaan ei tekijää.
- Voiko sen mies tehdä? - Se on miehen tehtävä, mutta ei teidän.
En rakasta mitään maailmassa niin kuin teitä.
Eikö olekin outoa?
Yhtä outoa kuin se, mistä en tiedä mitään.
Voisin sanoa, etten rakasta mitään niin kuin teitä,
mutta älkää uskoko, vaikka en valehtelekaan.
En myönnä enkä kiellä mitään. Suren vain serkkuani.
Kautta miekkani, Beatrice, te rakastatte minua!
- Älkää vannoko. Syötte sananne. - Vannon, että rakastatte,
ja syötän sanani sille, joka kiistää minun rakkauteni.
- Luoja armahtakoon sitten minua. - Minkä takia?
Keskeytitte minut hyvään aikaan.
- Aioin julistaa, että rakastan teitä. - Tehkää niin koko sydämellänne.
Rakastan teitä koko sydämelläni. Ei jää enää mitään, millä julistaa.
Sanokaa, mitä voin tehdä puolestanne.
Tappakaa Claudio.
En mistään hinnasta.
Tapatte minut kiellollanne. Hyvästi.
Olen jo poissa. Ette te rakasta.
- Päästäkää! - Beatrice!
- Tahdon mennä! - Olkaamme ystäviä.
Olisitte ystäväni mutta ette taistele vihamiestäni vastaan.
- Onko Claudio teidän vihamiehenne? - Hän on konna.
Hän herjasi ja häpäisi sukulaiseni.
Olisinpa mies!
Kantaa tyttöä käsillään vihkimiseen asti
ja sitten syyttää julkisesti,
häpäisee hillittömällä ilkeydellä...
Olisinpa mies!
Söisin hänen sydämensä keskellä toria!
Kuunnelkaa, Beatrice.
Vai puhutellut miestä ikkunassaan.
- Soma juttu! - Beatrice.
Suloinen Hero!
Häntä on syyttä paneteltu.
- Hänet on nujerrettu! - Beatrice!
Mies, joka vannoo valheen todeksi, on nyt yhtä uljas kuin Herkules.
En muutu mieheksi toivomalla.
Siksi tahdon naisena kuolla suruun.
Kautta käteni, rakastan teitä.
Käyttäkää sitä sitten muuhunkin kuin vannomiseen.
Uskotteko sydämestänne, että Claudio teki Herolle vääryyttä?
Niin totta kuin minulla on uskoa tai sydäntä.
Selvä on.
Minä teen sen.
Haastan hänet.
Menkää.
Lohduttakaa serkkuanne.
Minun on sanottava, että hän on kuollut.
Jääkää hyvästi.
KUULUSTELUPÖYTÄKIRJA
Onko koko joukkomme koossa?
On!
- Ketkä ovat syytteenalaiset? - Minä ja kumppanini.
Mutta ketkä ovat ne pahantekijät?
Mikä on nimenne, ystävä?
Borachio.
Kirjoittakaa: "Borachio."
- Entä teidän? - Minä olen kavaljeeri.
Nimeni on Conrad.
Kirjoittakaa: "Herra kavaljeeri Conrad."
On jo todistettu, ettette ole konnia parempia.
Miten vastaatte?
Sanomme, ettemme ole konnia.
Entä te?
Vakuutan, ettemme ole.
- Kirjoititteko, etteivät he ole konnia? - Tämä ei ole oikein.
Teidän on kutsuttava vartijat, jotka heitä syyttävät.
Vartijat esiin!
Käsken prinssin nimessä: syyttäkää.
Tämä mies sanoi, että prinssin veli Don Juan on roisto.
- Kirjoittakaa se ylös. - Konstaapeli...
Vaikene, pyydän.
En pidä sinun naamastasi.
Mitä muuta hän sanoi?
Hän sai tuhat tukaattia Don Juanilta siitä, että syytti neiti Heroa.
- Selvää varkautta. - Totisesti.
- Mitä muuta? - Että Claudio aikoi
hänen sanojensa tähden häpäistä Heron kaikkien edessä ja jättää hänet naimatta.
Tuosta sinut vielä tuomitaan iankaikkiseen autuuteen.
- Mitä muuta? - Ei muuta.
Prinssi Juan on tänä aamuna salaa lähtenyt.
Heroa syytettiin mainitulla tavalla,
ja hänet hylättiin myös.
Sen surun tähden hän yhtäkkiä kuoli.
Toimittakaa nämä miehet Leonaton taloon.
Pankaa heidät kiinni.
Niin, sitokaa kädet!
Tiehesi siitä, hölmö!
Luojan tähden. Kirjattakoon ylös, että prinssin oikeudenpalvelija on hölmö.
Köyttäkää nyt heidät. Senkin hävytön kelmi.
Tiehesi. Senkin aasi!
Sinä olet aasi!
Etkö aavista asemaani?
Etkö aavista ikääni?
Kirjattaisiinpa nyt se, että minä olen aasi!
Muistakaa, että minä olen aasi.
Vaikkei sitä kirjattukaan, muistakaa, että minä olen aasi.
Tuolla menolla tapat itsesi.
Näytä minulle isä, joka on rakastanut lastaan näin,
ja jonka ilo on näin murskattu.
Hän saarnatkoon minulle maltista.
Ei sellaista miestä olekaan.
Ihminen kyllä neuvoo toista surussa, jota ei itse tunne,
vaan kun kohtaa sen, niin tuskaksi muuttuu lohdutus.
Vaiti! Tahdon olla lihaa ja verta.
Ei ole sellaista ajattelijaa, joka hammaskivun kestäisi.
Miksi keräät kaiken tuskan itsellesi? Pane loukkaajasi kärsimään.
Sen teenkin.
Uskon, että Heroa on paneteltu, ja sen saa Claudio kuulla.
Samoin prinssi ja muutkin häpäisijät.
Prinssi ja Claudio tulevat!
- Hyvää päivää. - Kuulkaa, hyvät herrat.
- Meillä on kiire. - Vai kiire? No, herran haltuun!
- Vai kiire nyt on. - Älkää haastako riitaa.
Jos riita toisi nyt oikeutta, niin eräiden pitäisi piiloutua.
- Kuka häntä loukkaa? - Sinä minua loukkaat!
Älä tavoittele miekkaasi. En pelkää sinua.
Kirottu olkoon käteni, jos vanhuksen pitää sitä pelätä.
- En tavoitellut miekkaani. - Vaiti! Älä ivaa minua.
En höperehdi kuin vanha houkka. Olet solvannut viatonta lastani.
- Tuo ei ole totta. - Todistan sen, jos hän uskaltaa.
Pois! En ala mihinkään.
Näinkö teet minulle?
Sinä tapoit lapseni!
Jos tapat minut, tapat miehen.
Hän saa tappaa meidät molemmat, kaksi miestä, mutta ensin yhden.
Pieksän sinut tempuistasi, niin totta kuin olen ylimys!
Ole vaiti. Luoja tietää, että rakastin veljentytärtäni.
Konnat ovat häpäisseet hänet kuoliaaksi.
Metkuilevat, röyhkeät kakarat,
jotka valehtelevat, huijaavat ja herjaavat.
- Veli... - Älä sekaannu tähän.
Anna minun hoitaa tämä.
Herrat, emme tahdo teille mielipahaa.
Sydämeni suree tytärtänne,
mutta syytteet häntä kohtaan olivat oikeat ja toteen näytetyt.
- Voi armollinen herra... - En kuule teitä.
Ettekö?
Mennään. Tahdon tulla kuulluksi.
Ja tuletkin kuulluksi, tai jotkut saavat vielä kärsiä.
Tätä miestä me haimme.
- No, signor, mitä uutta? - Hyvää päivää, prinssi.
Jouduit melkein tuomariksi tappeluun.
Kaksi hampaatonta vanhusta oli haukata meiltä nenät.
Saanko sanoa sanasen?
Sinä olet roisto. En pilaile.
Todistan sen, miten ja milloin tahdot.
Vastaa, tai julistan sinut pelkuriksi.
Olet tappanut suloisen neidon. Hänen kuolemansa lankeaa kontollesi.
Hyvästi, poika.
Tiedät aikeeni.
Kiitän teitä kaikesta hyvyydestänne.
Minun on jätettävä joukkonne.
Veljenne, bastardi, on paennut Messinasta.
Olette surmanneet herttaisen ja viattoman tytön.
Mitä tuohon siloposkeen tulee... Me tapaamme vielä.
Siihen asti...
...rauha olkoon hänen kanssaan.
Hän on vakavissaan.
- Erittäin. - Hän haastoi sinut taisteluun.
Totisin aikein.
Mitä pahaa nuo miehet ovat tehneet?
He ovat antaneet vääriä tietoja ja puhuneet perättömiä,
panetelleet ja kertoneet valheita eräästä neidistä,
todistaneet vääriä asioita, ja päälle päätteeksi he ovat valehtelevia lurjuksia.
Ketä olette loukanneet, herrat? Oppineen konstaapelin puheesta ei ota selvää.
Olen harhauttanut teidän omia silmiänne.
Nämä hölmöt ovat tuoneet julki sen, mitä teidän älynne ei keksinyt.
He kuulivat minun yöllä tunnustavan tälle miehelle,
kuinka veljenne Don Juan
houkutteli minut herjaamaan neiti Heroa,
kuinka te näitte minun riiaavan Margaretaa...
...ja kuinka te häpäisitte Heron, kun teidän piti viedä hänet vihille.
Neiti on kuollut minun ja isäntäni väärän syytöksen tähden.
Suloinen Hero!
Viekää syytteen esittäjät pois.
Signor Leonatolle lienee jo kerrottu asiasta.
Ja herrat, muistakaa teroittaa aina sopivan paikan tullen, että minä olen aasi.
Näin on... signor Leonato saapunut paikalle.
Kuka on se konna? Näyttäkää hänen kasvonsa!
Jos etsitte väärintekijää, katsokaa minuun.
Sinäkö olet se orja, joka puheellaan tappoi viattoman lapseni?
Niin, minä yksin.
Ei, konna, nyt valehtelet.
Tässä on kaksi arvokasta herraa.
Kolmas osallinen on karannut.
Kiitos, prinssit, tyttäreni surmasta.
Lisätkää se urotöidenne listaan.
Rohkea teko.
En tiedä, miten pyytää teiltä pitkämielisyyttä. Minun on silti puhuttava.
Valitkaa kosto.
Keksikää minulle mikä rangaistus tahansa.
Syntini perustui kuitenkin erheeseen.
Samoin minun.
En voi pyytää teitä herättämään tytärtäni eloon.
Mutta tehkää tiettäväksi Messinassa, että hän kuoli viattomana.
Ja jos rakkaus saa puettua surunne sanoiksi,
kirjoittakaa sanat hänen haudalleen ja laulakaa ne hänelle.
Tehkää se tänä yönä.
Tulkaa luokseni aamulla.
Kun en saanut teitä vävykseni,
ryhtykää veljeni pojaksi.
Veljelläni on tytär.
Hän on kuin kuolleen lapseni kuva.
Hän perii meidät kummatkin.
Tehkää hänelle se, mikä teidän piti tehdä hänen serkulleen.
Niin kuolee kostoni.
Voi, jalo mies!
Liika hyvyytenne saa minut kyyneliin.
Tartun tarjoukseenne.
Claudio-parka on tästä lähtien vallassanne.
Odotan teitä siis huomenna.
Nyt minä poistun.
Tuo katala mies on tuotava Margaretan luo.
Hän lienee ollut juonessa mukana.
Kautta sieluni, ei ollut.
Hän ei tiennyt, mitä teki.
Hän on aina ollut vilpitön. Muuta en ole ikinä kuullut.
Tästä ei ole mustaa valkoisella,
mutta tämä pahantekijä sanoi minua aasiksi.
Pyydän, että se muistetaan häntä rangaistaessa.
Kiitos teille huolesta ja vaivasta.
Teidän armonne puhuu kuin kiitollinen ja kunnioitettava nuorukainen.
Jumalalle kiitos teistä.
Tässä vaivoistanne.
Jumala siunatkoon laupeuslaitosta!
Menkää.
Otan vangit huostaani. Kiitos!
Jätän teille tämän konnan
ja pyydän, että kuritatte häntä muille varoitukseksi.
Luoja suokoon teille terveyttä.
Nöyrimmästi annan luvan lähteä,
ja jos saa toivoa iloista jälleennäkemistä,
Jumala sen ehkäisköön!
Tule, toveri.
Huomisaamuun, hyvät herrat.
Odotamme teitä aamulla.
Me saavumme.
Tänä iltana...
...suren Heroa.
"Surmaamana pahain kielten
"Hero tässä lepää
"Korvauksena vääryydestä
"saa hän maineen, joka aina elää
"Niinpä elo
"joka sammui pilkkaan
"jatkuu aina
"kera kunnian kirkkaan"
Armahda, jumalatar yön
Nuo jotka teki surmatyön
He surusäkeet huulillaan
Vartioivat neidon haudalla
Sydänyö, kanssamme vaikerra
Huokaa ja valita
Niin raskaasti, raskaasti
Raskaasti
Jumala lemmen
Ken istuu päällä pilven
Ja minut tuntee
Kuinka vajavainen olenkaan...
Laulutaidossa kyllä, mutta rakkaudessa...
Leander, se hyvä uimari, Troilus, ensimmäinen lemmenjuonien punoja,
ja kaikki ne entisaikojen naissankarit,
joiden nimet juoksevat sujuvasti silosäkeitä pitkin,
eivät olleet ikinä näin rakkauden raastamia
kuin minä poloinen.
En vain osaa tehdä siitä runoa.
Olen kyllä yrittänyt.
Sanaan "neito" sointuu juuri ja juuri vain "hento". Viaton riimi.
"Viha" ja "liha". Karkea riimi.
"Oppi" ja "kloppi". Typerä riimi.
Kovin pahaenteisiä kaikki.
Ei...
En ole syntynyt runotähden alla
enkä osaa kosia juhlallisesti.
Ihana Beatrice, tulitte siis, kun pyysin.
Tulin, ja lähden myös, kun käskette.
Jääkää, kunnes käsken pois.
Sanoitte jo "pois". Jääkää hyvästi.
Mutta...
Ennen kuin menen...
...kertokaa, mitä tapahtui Claudion kanssa.
Vain pahoja sanoja, ja niiden päälle tahdon suudelman.
Pahat sanat ovat pahaa henkeä, ja paha henki inhottaa. Lähden suudelmatta.
Älynne voima säikytti sanan pois oikeasta merkityksestään.
Haastoin Claudion taisteluun, ja joko kuulen hänestä pian
tai julistan hänet pelkuriksi.
Mutta minä pyydän,
kertokaa, mihin huonoihin puoliini rakastuitte ensimmäiseksi?
Niihin kaikkiin yhtä aikaa.
Ne ovat niin kiinteä joukko,
etteivät päästä keskuuteensa yhtään hyvää ominaisuutta.
Mikä hyvistä puolistani sai teidät kärsimään rakkautta?
Kärsimään nimenomaan! Rakastan teitä vasten tahtoani.
Uhmaten sydäntänne tietenkin. Voi sydänparkaa.
Minäkin uhmaan sitä sitten.
En voi rakastaa ystäväni vihamiestä.
Me olemme liian älykkäitä sopuisaan hakkailuun.
Kertokaahan,
miten serkkunne voi?
Sangen huonosti.
Entä kuinka itse voitte?
Sangen huonosti.
Pelätkää Jumalaa,
rakastakaa minua
ja parantukaa.
- Neiti! - Hänelläpä on hätä.
Tulkaa heti setänne luo. Siellä on kova hälinä.
On näytetty toteen, että neiti Heroa syytettiin väärin.
Prinssiä ja Claudiota petettiin.
Kaiken takana on Don Juan,
joka on paennut.
Tuletteko?
Nyt heti.
Tuletteko mukaan?
Tahdon elää sydämessänne, kuolla sylissänne ja hautautua silmiinne.
Lisäksi tahdon tulla setänne luo.
- Sanoinhan, että hän on syytön. - Samoin prinssi ja Claudio.
He syyttivät häntä erheen nojalla. Mutta Margareta
oli osaksi syyllinen.
Onneksi kaikki päättyi hyvin.
Naiset, vetäytykää huoneisiinne, ja kun kutsun, tulkaa naamioituneina.
Prinssi ja Claudio lupasivat tulla tähän aikaan.
Sinun on oltava isänä veljesi tyttärelle ja annettava hänet Claudiolle.
Teen sen vakavin ilmein.
- Minun on nyt vaivattava teitä. - Mitä pitää tehdä?
Sitoa tai päästää minut.
Signor Leonato, nyt on niin,
että Beatrice katsoo minua suopein silmin.
Ja tiedätte sen minun, Claudion ja prinssin ansiosta.
- Mitä tahdotte? - Askarruttava vastaus.
Tahdon teiltä hyvää tahtoa tänään,
jotta meidät voidaan vihkiä avioliittoon.
Ja siihen pyydän teidän apuanne.
- Annan suostumukseni. - Ja minä apuni.
Prinssi ja Claudio tulevat.
Hyvää huomenta, hyvät herrat.
Huomenta, prinssi ja Claudio. Odotimme teitä.
Oletteko päättänyt naida tänään veljeni tyttären?
Kutsu hänet, veli. Pappi on valmiina.
Kenet näistä neidoista otan?
Tämän tässä. Annan hänet teille.
Armas...
- Näytä kasvosi. - Ei.
Ensin vannotte papin edessä ottavanne hänet puolisoksenne.
Pyydän kättänne tämän papin edessä.
Olen miehenne...
...jos tahdotte minut.
Hero, joka on... kuollut.
Hän oli kuollut vain, kun herja eli.
Kun elin,
olin vaimosi.
Ja kun rakastit minua...
...olit mieheni.
Yksi Hero kuoli herjaan, mutta minä elän.
Ja niin totta kuin elän, olen neitsyt.
Minä voin selittää tämän ihmeen.
Pyhän toimituksen jälkeen kerron tarkkaan, kuinka kaunis Hero kuoli.
Hoppu pois, pappi!
Missä Beatrice on?
Se nimi kuuluu minulle.
Mitä te tahdotte?
Ettekö rakasta minua?
En toki.
En enempää kuin on kohtuullista.
Setänne ja Claudio vannoivat toista.
- Ettekö te rakasta minua? - En enempää kuin on kohtuullista.
Serkkuni, Margareta ja Ursula vannoivat toista.
- Teidän piti olla sairas vuokseni. - Ja teidän liki kuollut minun vuokseni.
Ette siis rakasta minua.
En enempää kuin ystävää.
Olen varma, että rakastat tätä herraa.
Ja herra rakastaa häntä. Hän itse kirjoitti tämän.
Ontuvan sonetin omasta päästään, Beatricelle omistetun.
Tässä toinen, serkkuni käsialaa ja hänen taskustaan ongittu.
Se kertoo rakkaudesta Benediktiin.
Ihme!
Omat kätemme todistavat sydämiämme vastaan.
Olkoon sitten.
Otan teidät, mutta kautta päivän kirkkauden, vain säälistä.
En tahdo torjua teitä,
mutta kautta kauniin päivän, suostun painostuksen alla ja henkenne tähden,
sillä te kuulemma riudutte.
Minä tukin teidän suunne.
Miltä nyt tuntuu, Benedikt, nainut mies?
Sen minä sanon, prinssi,
että edes lauma ivailijoita ei hyvää tuultani pilaa.
Välittäisinkö pilkkarunoista?
En. Kun nyt olen päättänyt mennä vihille,
en välitä mistään, mitä maailma siitä sanoo.
Älkää siis pilkatko minua aiempien puheideni tähden.
Sillä ihminen...
...on häilyväinen.
Tähän tulokseen olen tullut.
Sinut, Claudio, olin ajatellut piestä.
Mutta koska meistä tulee sukulaiset,
elä eheänä
ja rakasta serkkuani.
Kas niin, me olemme ystäviä!
Tanssikaamme ennen vihkimistä.
Se keventää mieltä ja vaimojemme askeleita.
Tanssitaan myöhemmin.
Ei, vaan nyt.
Soitto soimaan!
Prinssi, olettepa apeana.
Ottakaa vaimo. Ottakaa vaimo!
Don Juan on saatu kiinni ja tuotu Messinaan.
Ajatelkaamme häntä vasta huomenna.
Minä mietin hänelle kunnon rangaistuksen.
Soitto soimaan!
Murhe pois, neidit Murhe pois
Ei miehiin saata luottaa
He vannoo noin
Ja tekee näin
Pettymyksen aina tuottaa
Siis itku säästä
Ja irti päästä
Ja ota ilo vastaan
Huolet heitä unholaan
Ja rallattele vaan
Laulanetko vielä vain
Sävelin niin raskain?
Miesten metkut tunnettu on
Kautta ikiaikain
Siis itku säästä
Ja irti päästä
Ja ota ilo vastaan
Heitä huolet unholaan
Ja rallattele vaan